Дамян Дамянов
Завръщане

chitanka.info

Необитаем от години свят —

Потънала във паяжини къща,

Населена със сенките на глад,

На детски сън — крилат, ала сакат —

Защо сега отново в теб се връщам?

Защо те будя пак? Защо? Нима

В теб има нещо светло, за което

Си заслужава мъката, срама

И пътя чер до твоята земя,

Останала далеч в небитието?

Бордеи. Студ. Изсмукани лица

Крещяха срещу чизми и фуражки.

Войни и дъжд. И дрипави деца,

Които дирят в локвите слънца,

За да не мръзнат в своя сън сирашки…

И полутъмен някакъв площад

Със името на пресветъл апостол.

И някакъв хлапак. При туй сакат,

Намислил да цери цял болен свят,

Преди сам себе си да изцери… Ах, просто

Не мога да го проумея сам!

С какво ме викаш пак, свят на тъгата?

… Човек навярно все се връща там,

отдето пръв път по света голям

е тръгнал… Просто, кръгла е земята.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.